Елисавета Багряна
Есенна песен

chitanka.info

Дали да сегна да откъсна

последния останал лист

на тази есен късна?

О, дни, изнизани мъниста,

в калта на пътищата разпиляни,

и вие, вечни, живи мои рани…

Не ме научихте на нищо

и нищо може би не струвате,

щом още мога да сънувам

и в сънищата си да вярвам —

и връз измамите изнищени

да мятам златната совалка

с новоизсукана надежда.

Не знам дали от тази прежда

за мачтата платно ще стане

на някогашната ми ладия,

с която (както в старите балади)

да стигна в светлото пристанище

на някаква любов…

Но знам — ще стане златоткан покров,

под който сладко ще сънувам

съня, от който няма будене,

— и в който няма и заблуди.

Издание: Елисавета Багряна. „Амазонка. Избрана лирика в два тома.“ „Български писател“. С. 1973

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.